El nucli parafascicular (PF) en rates, o complex centremitjà-parafascicular (CM-PF) en primats, forma part dels nuclis intralaminars posteriors del tàlem i participa en diferents funcions estat-dependents com, per exemple, l'arousal o l'atenció. Malgrat que el PF sembla contribuir a diferents funcions cognitives, la natura del seu efecte sobre diferents tasques encara no està clara. La present tesis doctoral pretén aclarir el paper específic del nucli PF en l'aprenentatge i la memòria avaluant la seva participació en l'adquisició i la retenció a llarg termini (RLT) d'un condicionament d'evitació activa de dos sentits (EV2). La tasca d'EV2 és un paradigma de condicionament operant que inclou un condicionament clàssic aversiu. En el paradigma típic, un estímul condicionat (EC)(per exemple, un so) s'associa repetidament a un xoc elèctric (estímul incondicionat, EI) que pot ser evitat pel subjecte experimental si creua cap al compartiment oposat de la gàbia (resposta d'evitació). En l'Experiment I, vàrem estudiar l'efecte de l'estimulació elèctrica intracranial post-entrenament del PF (PF-EIC ) en l'adquisició i la RLT de la tasca de EV2. Per tant, a tots els subjectes (rates mascle de la soca Wistar) se'ls hi va implantar un elèctrode d'estimulació al nucli PF. Els subjectes van realitzar 5 sessions idèntiques d'entrenament (10 assajos cadascuna) separades per un interval de 24-h. Després de cada sessió d'adquisició, dos grups experimentals van rebre tractament d'EIC al nucli PF durant 10min (EIC-10) o 5min (EIC-5). El grup Control no va rebre en cap moment EIC, mentre que els subjectes del grup EIC-Control van rebre només tractament en les sessions prèvies al condicionament en què es buscava la intensitat òptima d'EIC no-convulsiva. 10 dies després de les sessions d'adquisició tots els subjectes van ser sotmesos a una sessió de RLT de la EV2. Sorprenentment, el grup EIC-Pre va ser el què va mostrar un deteriorament de la tasca d'EV2 en comparació amb la resta de grups. Els resultats histològics van indicar que el tractament d'EIC pre-entrenament havia produït una certa lesió en el nucli PF. Aquest efecte deteriorant de les sessions prèvies d'EIC va ser revertit en el grup EIC-10. Per tant, en l'Experiment II vàrem avaluar els efectes sobre la mateixa tasca d'EV2 de: (1) lesions pre-entrenament del PF i (2) un tractament d'EIC al PF post-entrenament aplicant una intensitat menor que en l'experiment I i sense les sessions prèvies de cerca de la intensitat òptima no-convulsiva. En aquest cas, les lesions del PF van deteriorar l'adquisició i la RLT de la EV2 mentre que l'EIC post-entrenament no va tenir cap efecte. Aquests resultats recolzen la possible participació del nucli PF en l'aprenentatge i la memòria, tot i que calen nous experiments per esbrinar quin és el seu paper específic i sobre quines estructures el nucli PF exerciria la seva influència.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados