Aquesta tesi presenta l'elaboració, aplicació i avaluació d'un mètode d'autoformació en educació emocional (MAEM) i analitza el procés de creixement emocional dels agents implicats: famílies i mestres. El treball es vertebra al llarg de tres parts que sustenten la investigació. En la primera part que conforma el marc teòric s’aborden, en primer lloc, els conceptes d'emoció i intel·ligència emocional com a punt de partida en l'educació emocional; en segon lloc, les dues figures de més rellevància en l'educació emocional dels infants: les famílies i els docents. La família constitueix el primer referent emocional per a l'infant i ha d'oferir-li un model afectiu segur, responsabilitat compartida amb l'escola, amb la qual col·labora per afavorir el creixement i benestar del nen o nena constituint una relació indissociable. Esta part incorpora una revisió de programes d'educació emocional implementats tant a l'àmbit nacional com internacional, a partir de la qual es constata com la majoria d'aquestos programes són destinats a l'alumnat i no a docents i famílies. Per això, una vegada justificada teòricament la rellevància de la recerca, en la segona part del treball es formula el disseny de la investigació, el qual utilitza de forma complementària diversos tipus d'estudis: estudi de validació i estudi descriptiu; i combina metodologia qualitativa i quantitativa. A continuació es presenta el MAEM, com una ferramenta per a que mestres i famílies, abans d’abordar una educació emocional de qualitat, siguen primer conscients de la seua pròpia educació emocional, reflexionen i duguen a terme una transformació sanadora de les pròpies emocions. Per tant, el MAEM és un mètode per a que l’adult puga entrar en el seu interior emocional, conèixer més a fons les seues emocions i puga anar entrenant les seues competències emocionals i així esdevindré un model de referència per a l’infant que educa. Aquest mètode resulta innovador perquè a més de treballar tècniques d’autoconsciència i gestió emocional combina estratègies emmarcades dins de la metodologia autobiogràfica-narrativa per a l’autoconeixement. Finalment, la tercera part està destinada a presentar els resultats més rellevants i la seua discussió on es confirma la hipòtesi de treball afirmant que les persones que reben educació emocional a través del MAEM experimenten canvis positius en la pròpia capacitat per generar benestar emocional tant en l’àmbit intrapersonal com en l’àmbit interpersonal dins dels contextos professional, familiar i social. Els resultats apunten que el MAEM produeix una millora de les competències emocionals dels agents implicats i genera beneficis al creixement emocional d'aquests aportant a la comunitat científica un model del procés, la incidència del qual cal difondre i seguir investigant.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados