Introducció Es presenta l’assaig sobre administració de butilbromur d’hioscina durant la dilatació en cas de cèrvix rígid i es presenta l’assaig clínic sobre l’efectivitat de l’aplicació de calor en el dolor lumbar i suprapúbic en fases inicials del part.
Hipòtesi L’administració de 40mg de butilbromur d’hioscina endovenós a gestants durant la fase de dilatació en cas de cèrvix rígid reduirà en un mínim de 60 minuts el temps de dilatació respecte les que no rebin aquesta medicació i l’aplicació de calor lumbar i suprapúbica amb el cinturó tèrmic en gestants durant fases inicials del part disminueix/redueix la percepció del dolor produït per les contraccions en 1 punt en l’escala visual analògica (EVA) respecte un grup control.
Objectius Avaluar l’efectivitat de l’administració de 40mg de butilbromur d’hioscina endovenós en la millora de les condicions del cèrvix durant la fase de dilatació del treball de part i avaluar l’efectivitat de l’aplicació de calor lumbar i suprapúbica durant les fases inicials del treball de part.
Metodologia 1) Assaig clínic aleatoritzat sobre l’efectivitat de l’administració de butilbromur d’hioscina durant la fase de dilatació en cas de cèrvix rígid, amb grup estudi i grup control, doble cec, paral•lel, pre post. Gestants en treball de part ateses a l’Hospital Universitari Germans Trias i Pujol de Badalona, Barcelona entre gener de 2013 i gener de 2018. Es va estimar una mostra de 70 participants. El grup d’estudi va rebre 40mg de butilbromur d’hioscina endovenós, els controls van rebre una dosi placebo.
2) Assaig clínic aleatoritzat, paral•lel, obert i sense doble cec sobre l’efectivitat de l’aplicació de calor local en cas de dolor en les fases inicials del part. Gestants en fase prodròmica, latent o fase de dilatació (fins els 4-5cm de dilatació), amb dolor lumbar i suprapúbic. Dut a terme al Servei d’Urgències d’Obstetrícia i Ginecologia de l’Hospital Universitari Germans Trias i Pujol (HUGTIP) entre setembre de 2017 i març de 2018. El grup d’estudi (n=67) van rebre l’aplicació de calor local durant 30 minuts; el grup estudi es va comparar amb un grup control en el qual no es va aplicar calor a les gestants.
Resultats 1) Setanta-una dones: 66,2% (47) eren nul•lípares, i 49,3% (35) van iniciar espontàniament el part. Cinquanta-set (80,3%) van tenir un part vaginal. Durada mitja de la fase de dilatació va ser 48,3 minuts més curta en el grup estudi comparat amb el grup control (p=0,287), i la durada mitjana des de la intervenció fins la dilatació completa va ser 63,3 minuts més curta en el grup experimental que en el grup control (p=0,084).
2) Cent trenta-quatre gestants van ser analitzades: 41% (55) prodròmiques, 53,7% (72) fase latent, 5,2% (7) en fase activa de la dilatació (fins 4-5cm). El nivell de dolor percebut al grup estudi abans de la intervenció va ser 0,71 punts superior (6,28 ± 1,59) que al grup control (5,57±1,87), p=0,02. Trenta minuts post intervenció, el nivell de dolor al grup d’estudi va disminuir 0,65 punts (5,88±1,82) mentre que va augmentar al grup control (6,53±1,85), p=0,046. La diferència de puntuació en l’Escala Analògica Visual entre en nivell de dolor basal i el nivell de dolor post intervenció, va ser 0,39 ± 1,35 al grup d’estudi mentre que al grup control va ser 0,95 ± 1,11 (p<0,001).
Conclusions El temps total de la dilatació i la durada total del part va ser inferior en les dones amb cèrvix rígid que van rebre butilbromur d’hioscina, però no es trobaren diferències estadísticament significatives entre grups.
L’aplicació de calor local a les zones lumbar i suprapúbica, en cas de dolor relacionat amb el part, és efectiva per alleujar el dolor.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados