Amb l’entrada al segle xx, alguns antics gabinets de les càtedres d’Història Natural dels instituts espanyols d’ensenyament secundari donaren pas a nous espais per a l’ensenyament experimental. Amb el focus en aquest objecte, aquest estudi se centra en un espai particular de pràctica, el de l’antic Instituto de Valencia. El seu gabinet vuitcentista d’Història Natural, considerat com un dels millors del país, es va complementar a partir de 1912 amb un modern laboratori per a la docència (Laboratori d’Història Natural) i un altre per a la investigació (Laboratori d’Hidrobiologia) a càrrec del catedràtic Celso Arévalo. Aquest treball s’emmarca en els estudis sobre la ciència en les aules en perspectiva històrica i l’estudi de la cultura material i visual de l’escola. L’anàlisi fa ús de fonts clàssiques com les memòries anuals del centre, els programes escolars, els inventaris en els Anales del Instituto i manuals, així com altres fonts alternatives com registres fotogràfics i catàlegs comercials de fabricants i editors de material educatiu; i mostra el rol fonamental d’allò visual com a font i metodologia d’anàlisi, també d’allò material (recuperat especialment a través de fonts visuals en aquest cas) permetent entendre l’evolució de l’espai escolar.
At the beginning of the 20th century, some of the old cabinets of the Natural History professorships held in the Spanish secondary schools moved toward new spaces for experimental teaching. With a focus on this research object, this study deals with a particular space of practice, the old Instituto de Valencia. Its 19th century Natural History Cabinet considered one of the best in the country, was completed from 1912 with a modern teaching laboratory (Laboratorio de Historia Natural) and a research laboratory (Laboratorio de Hidrobiología), both under the supervision of professor Celso Arévalo. This work is framed in the field of historical research on science in the classroom and the study of the material and visual culture of the school. In my analysis, I use classic sources such as annual school memoirs, school programs, inventories contained in the Anales del Instituto and textbooks, together with more alternative sources such as photographs and commercial catalogues of makers and publishers of educational materials. I show thus the fundamental role of visual culture as a source and analytical method, as well as material culture (although through the lens of visual representations), to provide an improved understanding of the evolution of school spaces.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados