L’article que presentam a les V Jornades d’Estudis Locals forma part d’un estudi més ambiciós orientat a la reconstrucció dels espais irrigats originals andalusins del municipi de Fornalutx, mitjançant l’aplicació dels mètodes de l’arqueologia hidràulica. Aquests mètodes han estat assajats amb èxit per diversos autors a diferents indrets de Mallorca (Banyalbufar, Bunyola, Coanegra, Alaró, Artà, Felanitx, Pollença...). Segons la doctora Helena Kirchner, l’objectiu de l’arqueologia hidràulica és la reconstrucció del disseny original del sistema hidràulic i les seves transformacions i, per això, cal discriminar les modificacions i ampliacions que ha pogut experimentar durant les èpoques feudal, moderna i contemporània. El procediment es basa en la combinació d’informacions procedents de la toponímia d’origen musulmà, la prospecció arqueològica per a la localització de les zones de residència, l’anàlisi de la documentació escrita, la reconstrucció planimètrica del sistema, la identificació de les marjades i parcel·les que configuren l’espai irrigat i la xarxa de molins hidràulics. En aquesta primera aproximació farem esment a aquest darrer aspecte: la xarxa de molins hidràulics del municipi. Partint dels vuit molins existents avui en dia –cap dels quals no està en funcionament- intentarem seguir-ne l’evolució històrica per tal d’identificar els tres enginys que ja existien en època andalusí.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados