Diego Ruiz Rodríguez (1881-1959) es hoy un filósofo desconocido. Poco se ha escrito sobre su pensamiento, y no mucho más sobre su vida. Sin embargo, ha sido una personalidad importante para la filosofía en los Países Catalanes, y también tuvo su papel en la construcción de una filosofía nacional catalana, como fundador de la primera institución estrictamente filosófica del país: la Fundación Catalana de Filosofía. En esta entidad colaboraron activamente notables personajes de la intelectualidad catalana, como Manuel de Montoliu, Lluís Nicolau i d’Olwer, Josep Farran i Mayoral y Eladi Homs i Oller. Asimismo, contó con Adolfo Bonilla y San Martín.
Diego Ruiz Rodríguez (1881-1959) és avui un filòsof desconegut. Ben poc s’ha escrit sobre el seu pensament, i no gaire més sobre la seva vida. No obstant això, ha estat una personalitat important per la filosofia als Països Catalans, i també va tenir el seu paper en la construcció d’una filosofia nacional catalana, com a fundador de la primera institució estrictament filosòfica del país: la Fundació Catalana de Filosofia. En aquesta entitat van col·laborar activament notables personatges de la intel·lectualitat catalana, com ara Manuel de Montoliu, Lluís Nicolau i d’Olwer, Josep Farran i Mayoral i Eladi Homs i Oller. Igualment, va comptar amb Adolfo Bonilla y San Martín.
Today, Diego Ruiz Rodríguez (1881-1959) is an almost unknown philosopher. Neither his thought nor his life have been thoroughly studied. However, he had an important role in the development of Catalan national philosophy, as the founder of the first institution strictly devoted to philosophy in Catalonia: the Fundació Catalana de Filosofia. This institution counted with the contribution of several important Catalan intellectuals, such as Manuel de Montoliu, Lluís Nicolau i d’Olwer, Josep Farran i Mayoral and Eladi Homs i Oller, as well as the Spanish intellectual Adolfo Bonilla y San Martín.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados