Alicante, España
El present article té per objectiu explorar la poesia dels anys seixanta de Carmelina Sánchez-Cutillas en contrast amb la de Vicent Andrés Estellés des de l’òptica d’estudi de la «poètica de la resistència» proposada pels autors Cornelia Gräbner i David Wood (2010). D’una banda, analitzarem l’obra dels dos poetes en tant que autors que formen part de la resistència cultural durant els anys de la dictadura per formar part d’una literatura minoritzada. I, d’altra banda, estudiarem com aquesta situació imprenga el contingut dels textos i articula una «poètica de la resistència» en què les veus literàries mostren a través dels versos la seua dissensió ideològica amb l’entorn dictatorial, especialment pel que fa a la reflexió de la consciència social, de gènere i nacional.Paraules clau: poètica de la resistència, poesia, franquisme, política, realisme
This paper aims to explore the poetry of the 60s of Carmelina Sánchez-Cutillas in contrast with the poetry of Vicent Andrés Estellés as an example of «poetics of the resistance» proposed by the authors Cornelia Gräbner and David Wood (2010). On the one hand, we will analyze the work of the two poets like authors that form part of the cultural resistance during the years of the dictatorship because they are part of minoritised literature. On the other hand, we will study how this situation permeates the content of the texts and articulates a «poetics of resistance». The poetic voices of these authors show through the verses his ideological dissent with the dictatorial frame, especially regarding the reflection of social conscience, gender conscience and national conscience.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados