El conte de l'astròleg maligne de l'Arbre exemplifical és un dels exemples literaris més coneguts de l'obra de Ramon Llull. Tot i que els estudis dels darrers anys han pogut mostrar que Llull hi combina diverses tradicions narratives, la qüestió de l'origen d'aquestes tradicions no s'ha pogut respondre de manera concloent. En aquest article proposem dues noves fonts per al conte lul·lià, a saber, la història de Jaʿfar, visir del califa Hārūn al-Rashid, recollida al repertori biogràfic Wafayāt al-aʿyān d'Ibn Khallikān, i el Secretum secretorum pseudoaristotèlic, que Llull conegué molt probablement a través del Llibre de doctrina del rei Jaume.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados