Los modos en que la conflictividad surca y configura las formas de habitar en contextos de extrema privación es una problemática que tensiona las maneras en que cuerpos y emociones son atravesados por distintos registros del dolor social. Las diversas formas y contenidos que asume el sufrimiento en sus conexiones con la pobreza urbana también aparecen dialectizadas con “prácticas intersticiales” que desafían a la resignación y la impotencia como lógicas de aceptación y visibilización del mundo.
Desde una sociología de los cuerpos/emociones este artículo se propone abordar el dolor como emoción, y al conflicto como práctica y condición de reproducción social, tomando como referente empírico entrevistas en profundidad efectuadas en 2015 y 2016 a inmigrantes limítrofes que residen en distintas villas de emergencia de la Ciudad de Buenos Aires. Concretamente, se indagan los vínculos entre sensibilidades, conflictividades y políticas sociales desde las experiencias de los sujetos, profundizando en algunas tensiones/conexiones identificadas entre dolor y “prácticas intersticiales” asociadas con la pobreza, la informalidad urbana y las políticas sociales.
Les formes en què la conflictivitat solca i configura les maneres d'habitar en contextos d'extrema privació és una problemàtica que tensiona les formes en què cossos i emocions són travessats per diferents registres del dolor social. Les diverses maneres i continguts que assumeix el sofriment en les seves connexions amb la pobresa urbana, també apareixen dialectitzades amb "pràctiques intersticials" que desafien la resignació i la impotència com lògiques d'acceptació i visibilització del món.
Des d'una sociologia dels cossos/emocions, aquest article es proposa abordar el dolor com a emoció, i el conflicte com a pràctica i condició de reproducció social, prenent com a referent empíric entrevistes en profunditat efectuades el 2015 i 2016 a immigrants limítrofs que resideixen a diferents “villas de emergencia” de la ciutat de Buenos Aires. Concretament, s'indaguen els vincles entre sensibilitats, conflictivitats i polítiques socials des de les experiències dels subjectes, aprofundint en algunes tensions/connexions identificades entre dolor i "pràctiques intersticials" associades amb la pobresa, la informalitat urbana i les polítiques socials.
The ways in which conflictivity sets how people dwell in contexts of extreme deprivation is an issue that exerts tension on the diverse manners in which bodies and emotions are engaged in various levels of social pain. The many ways and contents that suffering assumes in its connections with urban poverty, also crosses with “interstitial practices” that challenge resignation and impotence as logics of accepting and making the world visible.
From a sociology of bodies/emotions, this article aims at discussing suffering as an emotion, and conflict as a practice and condition for social reproduction, taking as an empirical reference in-depth interviews given through 2015 and 2016 to immigrants from neighboring countries, who live in slums in Buenos Aires City.
The links between sensibilities, conflictivities and social policies are discussed, deepening in some tensions/connections identified between pain and “interstitial practices” associated with poverty, urban informality and social policies.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados