A la ciutat-mercat, el sagrat, sense la mediació del déu «fiable», s’estén àmpliament entre els ídols iatrau devocions per quatre rals, si bé engendra perversió del pathos i corrupció del logos, i de maneraindiscriminada alimenta el nomos i l'anomia de la ciutat. En aquest context, l'Església del tercermil·lenni ha d’estar protegida de manera gairebé permanent. Després d'un llarg procés d'aproximacióa la maduració completa de la llavor de l'Evangeli, des de fa més de mig segle s’ha bloquejat doctrinalmentel camí a la superposició del tron i l'altar, seguin l’exemple de Jesús, que ha rescatat el poderdiví del sanctum, alhora que ha revelat l'ambivalència mundana de la religio. Cal, en els momentsactuals, una reinvenció fonamental de la sembra de l'Evangeli. En aquesta perspectiva, no és casual,per tal de potenciar la innovació de l'ensenyament de Amoris Laetitia, l'opció d'obrir l'horitzó de larevelació bíblica. Aquesta ha de mostrar el sentit últim de la circularitat diferenciada de l'amor, quehabita en el sagrament eclesial de la família, mitjançant l’himne de 1 Co 13.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados