Mentre es projectava la València mediàtica del segle XXI, la dels grans esdeveniments i costosos projectes urbanístics, en altres barris de la ciutat també es repetien els patrons de l’urbanisme neoliberal però implementats mitjançant una política urbana silenciosa i aparentment desideologitzada. Són els casos de Russafa i Benimaclet, dos barris de la ciutat de València on es van projectar plans urbanístics que responien als interessos del capital. A Russafa es va dur a terme un ambiciós Pla de Reforma Interior que ha generat un procés de gentrificació, mentre que a Benimaclet es va aprovar un PAI de grans dimensions i densitat edificadora, que a hores d’ara està paralitzat en part gràcies a l’oposició dels veïns. A partir de l’anàlisi del conflicte territorial sorgit es pretén explorar com ha evolucionat, quin impacte han tingut les protestes del moviment veïnal i fins a quin punt es qüestiona el model neoliberal d’urbanisme.
While the 21st century Valencia of grand events and expensive urban projects was being projected through mass media, other neighborhoods of Valencia saw similar patterns of neoliberal urbanism. In these less visible places, neoliberal urbanism was implemented through an unnoticed urban policy and seemingly without ideology. We describe Russafa and Benimaclet, two neighbourhoods in which urban planning responded to the interests of capital. Russafa was the site of an ambitious Internal Reform Plan that has generated a process of gentrification. Benimaclet is the site of a large-scale plan that would bring about high building density; this plan is now on standby, in part because of opposition from residents. We analyze the ensuing conflict to show how it developed, what influence local protests have had, and the extent to which citizens question the neoliberal model of urbanism. © Copyright Anna Campos Climent i Luis del Romero Renau, 2017.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados