Podem plantejar-nos si és possible construir una identitat europea. I ens podríem conformar amb una Unió Europea que només ens interessés pels seus avantatges econòmics i no per valors o cultures. En ocasions, les declaracions d’alguns governants euroescèptics han semblat anar en aquesta línia, i no creiem que sigui necessari explicar fins a quin punt s’empobriria el projecte europeu si alguna vegada aquests plantejaments s’acabessin imposant. Però una altra possibilitat molt més estimulant seria que atribuíssim la principal raó de ser de la Unió Europa a la voluntat dels seus governs i dels seus ciutadans de compartir un futur comú sota determinats valors. En aquest cas ja no existeixen determinacions historicoculturals ni definicions limitadores, sinó un concepte d’Europa obert en el qual l’educació i la ciutadania passen a assumir una importància fonamental. Així, el principal element d’unió per als europeus no seria tant el passat o la cultura, sempre imprecisos, sinó la decisió de participar en un procés incloent que beneficiés tots els implicats.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados