David Senabre López, Jonas Holst
La formación de relaciones vecinales de cotidianeidad es un ámbito que ha sido abordado desde las políticas culturales municipales tanto a través de una estrategia de colaboración con los nuevos Centros Sociales Auto-gestionados (CSA) que han vuelto a aparecer en las ciudades, como a través de la creación directa de diversos Centros Culturales y/o viveros de empresas orientados al fomento del emprendimiento y participación ciudadana. De este modo se ha producido la proliferación de una variada gama de centros en los que se entremezclan dos lógicas contradictorias: La lógica pública de la Administración y la lógica pro-común de los Centros Sociales. Este artículo expone la teoría subyacente a los comunes urbanos y las nuevas políticas culturales públicas, mostrando los distintos modos en que se relacionan en el caso de los principales centros sociales y culturales de Zaragoza.
The creation of neighbourhood relationships has become an area taken on by municipal cultural politics in the following two ways: On the one hand, through a strategy of collaboration with the new self-administered social centres, which have started to reappear in the cities, and, on the other hand, through the creation of different cultural centres and/or grassroot enterprises organized around the promotion of entrepreneurship and citizen participation. As a consequence of this, a variety of centres have started to spread, in which two logics, contradicting each other, are mixed: The logics of public administration and the logics of the commons in the social centres. The present paper expounds the theory underlying the urban commons and the new public cultural politics in order to show the different ways in which the two relate to each other in the main social and cultural centres in Zaragoza.
La formació de relacions veïnals de quotidianitat és un àmbit que ha estat abordat des de les polítiques culturals municipals tant a través d’una estratègia de col·laboració amb els nous centres socials autogestionats (CSA) que han tornat a aparèixer a les ciutats, com a través de la creació directa de diversos centres culturals i/o vivers d’empreses orientats al foment de l’emprenedoria i participació ciutadana. D’aquesta manera s’ha produït la proliferació d’una variada gamma de centres en què es barregen dues lògiques contradictòries: la lògica pública de l’Administració i la lògica procomú dels centres socials. Aquest article exposa la teoria subjacent als comuns urbans i les noves polítiques culturals públiques, mostrant els diversos models en què es relacionen en el cas dels principals centres socials i culturals de Saragossa.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados