Madrid, España
Este artículo analiza desde el punto de vista de la Historia las consecuencias que se derivan de la crisis del proceso de integración europea sobre las narrativas del proyecto europeo. Durante varias generaciones se ha retratado habitualmente a la construcción europea como la historia de un éxito sin precedentes, sin embargo, en términos historiográficos, la integración europea aparece alejada de los convencionalismos de esa narrativa de posguerra y se presenta como una acción preñada de pragmatismo intergubernamental, determinada por las necesidades de unos debilitados Estados europeos, coherente con una nueva concepción de la política económica y por supuesto, condicionada por el contexto internacional. El problema reside en que el proceso de integración y la misma idea de Europa que dice representar necesitan con urgencia un nuevo relato, sin embargo su construcción es compleja en la perspectiva del trabajo del historiador.
Aquest article analitza des del punt de vista de la Història les conseqüències que es deriven de la crisi del procés d'integració europea sobre les narratives del projecte europeu. Durant diverses generacions s'ha retratat habitualment la construcció europea com la història d'un èxit sense precedents, i tanmateix, en termes historiogràfics, la integració europea apareix allunyada dels convencionalismes d'aquesta narrativa de postguerra i es presenta com una acció plena de pragmatisme intergovernamental, determinada per les necessitats d'uns afeblits Estats europeus, coherent amb una nova concepció de la política econòmica i per descomptat, condicionada pel context internacional. El problema rau en què el procés d'integració i la mateixa idea d'Europa que diu representar necessiten amb urgència un nou relat, la seva construcció del qual és complexa en la perspectiva del treball del historiador.
This article analyses from the point of view of the History the consequences stemming from the crisis of the European integration process on the narratives of the European project. for several generations has usually portrayed to the construction of Europe as an unprecedented success story. However, in historiographical terms, European integration appears away from the conventions of the postwar narrative is presented as an action fraught with intergovernmental pragmatism, determined by the needs of a weakened European, coherent states with a new conception of economic policy and of course, conditioned by the international context. The problem is that the process of integration and the idea of Europe claiming to represent urgently need a new narrative, but its construction is complex in view of the work of the historian.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados