El desarrollo de la educación no formal está expandiendo las líneas de enseñanza y aprendizaje de la prestación global de servicios educativos. Esta expansión, junto con un mayor uso de recursos educativos abiertos (REA) está generando una potencial sinergia entre la educación no formal y los REA para reforzar la formación y el aprendizaje en todas las etapas educativas de las personas que viven en regiones marginadas y económicamente desfavorecidas. El principal argumento del autor es que los REA constituyen un valioso recurso educativo para la educación no formal que debería expandirse, investigarse y perfeccionarse. Los REA no son recursos formales o no formales por sí mismos, ya que lo que define su contexto y su aplicación a la docencia y al aprendizaje es la forma en que se usan en entornos educativos formales y no formales.
Este artículo facilita el marco conceptual básico para conceptualizar el uso de RAE en la educación no formal. El autor sugiere que el proceso para evaluar actividades educativas no formales es similar a los principios básicos de diseño utilizados en la educación formal, entre los cuales están la identificación de objetivos, finalidades y resultados basados en competencias; el desarrollo de parámetros de diseño pedagógico; el análisis del contexto y la cultura pedagógica; y la evaluación y medición de la docencia y el aprendizaje no formal. Además, defiende que investigar el uso de REA en la educación no formal, junto con un liderazgo universitario visionario, será esencial para maximizar su potencial en la educación no formal. En el resumen final se destacan los principales puntos y temas tratados en el artículo.
El desenvolupament de l�educació no formal va expandint les línies d�ensenyament i aprenentatge de la prestació global de serveis educatius. Aquesta expansió, juntament amb un ús més gran de recursos educatius oberts (REO), genera una sinergia potencial entre l�ensenyament no formal i els REO, que reforça la formació i l�aprenentatge en totes les etapes educatives de les persones que viuen en regions marginades i econòmicament desfavorides. El principal argument de l�autor és que els REO són un valuós recurs educatiu per a l�ensenyament no formal que s�hauria d�expandir, investigar i perfeccionar. Els REO no són recursos formals o no formals per si mateixos, ja que el que en defineix el context i l�aplicació a la docència i l�aprenentatge és la manera com es fan servir en entorns educatius formals i no formals.
Aquest article facilita el marc conceptual bàsic per a conceptualitzar l�ús de REO a l�ensenyament no formal. L�autor suggereix que el procés per a avaluar activitats educatives no formals és similar als principis bàsics de disseny que s�utilitzen en l�ensenyament formal, entre els quals hi ha la identificació d�objectius, finalitats i resultats basats en competències; el desenvolupament de paràmetres de disseny pedagògic; l�anàlisi del context i la cultura pedagògica, i l�avaluació i la mesura de la docència i l�aprenentatge no formal. A més, defensa que el fet d�investigar l�ús de REO en l�ensenyament no formal, juntament amb un lideratge universitari visionari, serà essencial per a maximitzar-ne el potencial en l�ensenyament no formal. En el resum final es destaquen els punts i els temes més importants dels quals es tracta en l�article.
The growth of non-formal education is expanding teaching and learning pathways for the delivery of global education. This growth, in concert with the expanded use of Open Educational Resources (OERs), is creating a potential synergy between non-formal education and OERs to strengthen the continuum of education and training for people who live in underserved and economically disadvantaged regions of the world. The author�s central theme is that OERs provide a valuable educational resource for use in non-formal education that needs to be expanded, researched and refined. OERs are not formal or non-formal resources. Rather, it is how OERs are used in formal and non-formal education settings that define their context and application for teaching and learning. A basic conceptual framework is provided to offer the reader an initial approach for conceptualising the use of OERs in non-formal education. The author suggests that the process for evaluating non-formal educational activities is similar to the basic design principles used in formal education. These include identifying goals, objectives and competency-based outcomes; developing instructional design parameters; analysing the context and culture of instruction; and evaluating and measuring non-formal teaching and learning. Moreover, the author advocates that further research on OER use in non-formal education, in concert with visionary university leadership, will be critical to maximising the potential of using OERs in non-formal education. The final summary highlights the key issues and points of the article.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados