Jesús Solores Arroyta, Santiago Costa Arranz
Els canvis legislatius, especialment la Llei 4/2003 d�ordenació del sistema de seguretat pública de Catalunya, han generat un marc en el qual la planificació es presenta com un element fonamental en el disseny i l�execució de les polítiques públiques de seguretat. Des d�aquesta perspectiva ja s�han elaborat els dos plans de seguretat de Catalunya, amb l�objectiu de millorar les estratègies d�intervenció en seguretat des d�un punt de vista integral.
Aquest nou marc no està exempt de situacions complexes, la diagnosi de les quals millorarà a mesura que s�avanci en els processos de planificació. El present article descriu i analitza aquests instruments de mesura, alhora que reflexiona sobre la planificació en matèria de seguretat a Catalunya.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados