Margalida Barceló i Taberner, Enric Serra i Casals
L'objectiu d'aquest treball és analitzar una experiència real d'aprenentatge col·laboratiu a través d'un entorn virtual en l'àmbit de l'ensenyament superior. S'hi estudia un aspecte fonamental, la interacció entre dos aprenents que realitzen un treball en equip, i se'n comenten i valoren els aspectes rellevants, des d'un punt de vista quantitatiu i qualitatiu. Més enllà de l'estudi de l'experiència concreta, els resultats de la qual poden no ser extrapolables a altres casos, es proven de determinar les condicions perquè situacions d'aprenentatge similars puguin ser reeixides. El treball es considera de gran interès perquè, per una banda, es constata que la formació virtual s'ha anat estenent a la universitat i fora de la universitat massa sovint sota l'enlluernament dels seus aspectes més vistosos i epidèrmics, com poden ser els que es relacionen amb l'emergència de les noves tecnologies, sense que hi hagi hagut una veritable reflexió pedagògica. I, per altra banda, cal considerar els canvis que ha suposat l'espai europeu d'educació superior (EEES), que implica una transformació de les estructures universitàries que cerquen, sobretot, potenciar les competències dels estudiants (bàsiques o específiques) a fi que puguin respondre amb èxit a tota mena d'exigències personals, socials i laborals pròpies del s.XXI.
L'objectiu d'aquest treball és analitzar una experiència real d'aprenentatge col·laboratiu a través d'un entorn virtual en l'àmbit de l'ensenyament superior. S'hi estudia un aspecte fonamental, la interacció entre dos aprenents que realitzen un treball en equip, i se'n comenten i valoren els aspectes rellevants, des d'un punt de vista quantitatiu i qualitatiu. Més enllà de l'estudi de l'experiència concreta, els resultats de la qual poden no ser extrapolables a altres casos, es proven de determinar les condicions perquè situacions d'aprenentatge similars puguin ser reeixides. El treball es considera de gran interès perquè, per una banda, es constata que la formació virtual s'ha anat estenent a la universitat i fora de la universitat massa sovint sota l'enlluernament dels seus aspectes més vistosos i epidèrmics, com poden ser els que es relacionen amb l'emergència de les noves tecnologies, sense que hi hagi hagut una veritable reflexió pedagògica. I, per altra banda, cal considerar els canvis que ha suposat l'espai europeu d'educació superior (EEES), que implica una transformació de les estructures universitàries que cerquen, sobretot, potenciar les competències dels estudiants (bàsiques o específiques) a fi que puguin respondre amb èxit a tota mena d'exigències personals, socials i laborals pròpies del s.XXI.
The goal of this paper is to analyse a real collaborative learning experience in a virtual environment in the area of higher education. The study examines one fundamental aspect - the interaction between two students who are working as a team - and comments and assesses the most relevant aspects from a quantitative and qualitative point of view. Beyond studying this specific experience, the results of which cannot be extrapolative to other cases, the study attempts to determine the conditions in which similar learning situations can be considered successful. This analysis can be considered of interest because, on the one hand, it can be seen that virtual education is becoming a part of education at universities and outside them in an overly superficial manner through its showiest and shallowest aspects, such as many of those related to the emergance of new technologies, without any true pedagogical reflection devoted to them. On the other hand, it is necessary to consider the changes brought about by the European Higher Education Area (EHEA), which involves a transformation of university structures and seeks, above all, to promote students' competences (basic or specific) so that they can respond successfully to any kind of personal, social and professional demand typical of the twenty-first century.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados