Històricament la manufactura ceràmica bisbalenca ha patit de manera recurrent les adversitats generades pel clima del país. Una vulnerabilitat propiciada per un procés de producció molt depenent de la bonança de les condicons atmosfèriques, especialment sensible en totes aquelles feines que calien realitzar-se a l'aire lliure, i molt condicionat també per un retard tecnològic estructural. Reduir de manera efectiva aquesta vulnerabilitat i aconseguir la desestacionalització del treball no se solucionarà definitivament fins al començament de la dècada de 1960 en la que fou primera reconversió industrial del sector, moment en què el procés de treball lentament supera les seves debilitats a partir d'un major desenvolupament tecnològic i d'especialització en les diverses fases productives.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados